Sadik, hvor har du været? Jeg ringede til avisen, caféen..
Du kunne have fortalt mig at du ville blive forsinket...
- Var du bekymret? - Selvfølgelig var jeg bekymret!
Det er noget rod derude, det ved du.
Du har drukket.
Ja, en lille smule med vennerne fra avisen, de insisterede...
Sadik, du burde være mere fornuftig. Du ved det kommer meget snart.
Undskyld, du har ret. De trykkede ikke min artikel...
...det irriterede mig lidt. - Nårh, ja. Jeg læste avisen i morges...
- den var der ikke. - Det er den nye redaktør.
Han er bange, eller sådan noget. Har vi raki?
- Nej. - Hvorfor ikke?
Fordi jeg drak det hele. Vi er jo 2, du ved...
...og vi bliver sure nu. - Okay, okay.
Her er så varmt.
- Hvordan har monsteret det? - Fint.
Jeg havde voldsomme smerter i dag. Jeg var sikker på det skulle ske.
- Sig ikke monster, hvad hvis det bliver en pige?? - Det er okay...
det er stadig velkommen.
Vi tager på sygehuset i morgen aften.
Det skal bare ikke komme i aften. Du er for fuld til at holde det.
Aldrig. Jeg er sikker på at du ville tabe det lige ned på hovedet.
Det ville jeg ikke. Jeg ville drikke 3 kopper kaffe.
Jeg ville ikke tabe det.
Det er min skat.
Tag puden. Vi skal øve os.
Okay. Ikke ved ryggen, hold ved nakken. Og pas på hovedet.
Sadik, det kommer.
- Hvad? Nu? - Find en taxa, skynd dig. Det kommer for tidligt.
Okay, tag det roligt.
Min pung.
For helvede!
Okay, hold fast, vi finder en taxa. Sygehuset er kun 5 minutter væk.
Sig ikke 5 minutter. Jeg føler jeg skal føde lige her.
- Hjælp! Aysun skal føde. - Ikke spild tiden.
- Okay, træk vejret dybt. - Ikke få mig til at trække vejret.
Vi kan finde en taxa om et øjeblik.
Hvor fanden er allesammen?
Hjælp!
Er her slet ikke nogen mennesker?
For helvede!
Fanden tage jer alle! Hvor helvede er I? Hvad er der sket med alle?
Jeg kan ikke gå længere.
Aysun, tag det roligt! Kom her.
Tal ikke, spar på din energi.
Læg dig ned.
Læg dig. Læg dig.
Vandet er gået, gør noget. Det sker nu. Babyen kommer.
Hjælp os, idioter! Vågn op!
Hvad er der sket, ven? En ulykke?
Min kone døde. Babyen blev født.
Der var meget blod.
Ingen... Ingen hjalp.
Jeg ringer efter en ambulance.
Hvor er alle folk henne?
Der har været et militærkup.
Det er ikke begyndt endnu, fingrene væk.
Hvad laver du? Kom og spis din mad. Ikke pjat sådan.
- Jeg pjatter ikke, jeg tjekker rummene. - Hvorfor?
For at fange dværgene. De kommer ud af bøgerne når jeg ikke kigger.
Hvilke dværge? Du er den eneste dværg her. Ser du andre?
Der er andre. Du ser dem ikke, de gemmer sig.
Dværgene fra Gulliver og Alice.
As Alice gets bigger, the other ones stay the same, you know.
Hvilken Alish? Er det ham der slog dig med en flaske forleden?
Nej, han hedder Ali og han kunne ikke slå mig. Alice er pigen fra bogen.
- Du kender hende ikke. - Nå nå.
Spis din mad.
- Fatma-mor? - Ja, skat.
Jeg fik jo lommepenge af min far i går. Kan vi købe Lucky Luke.
Der er også Joe Dalton, du ved, lille Joe Dalton...
Okay, når din far kommer hjem.
Velkommen.
- Hvordan har du det? - Fint.
- Sover han? - Åbenbart, han fik lidt ayran.
Han sveder helt. Der er aubergine ret med grøn peber.
Det ved jeg du kan lide. Der er intet som en sommerdag.
Det er så nemt at lave mad om sommeren. En vandmelon ville have været godt.
- Har Deniz' mormor været her? - Ja, hun er gået igen.
Du skulle have set hende med al sin arrogance.
- Har I været oppe at skændes? - Hvorfor skulle vi?
Hun snakkede om det samme som hun plejer, om at...
...vi ikke kan passe Deniz, at hun savner sin datter...
...at I ikke skulle have giftet jer, og så videre. Volapyk.
Hun indrømmer ikke at hun ikke selv kan passe sit barnebarn.
Hvis hun skulle, hvordan ville hun så have tid til at fjolle rundt?
Hun skal til Bodrum igen.
Hun lod som om hun at hun tilbød at tage Deniz med sig. Men kun lod som om.
Nårh ja, og så kom hun med et halvt kilo hakket oksekød til ham.
Jeg sagde at hans far køber alt hvad han har brug for...
...det handler ikke om kødboller. Var det ikke godt sagt?
Hun kom også med en tshirt som gave. Den er så stor, at den når hans knæ.
Så jeg sagde at han kan bruge det om 3 år.
Du er heller ikke så lidt, selv. Hvad gjorde Deniz?
Han havde læst en bog der hed "Alice's skat" eller sådan noget.
Han snakkede om den hele dagen, og han vil købe en Lille Joe-bog med sine penge.
Bøger er alt for ham. Han læser så meget, og laver aldrig ballade.
Hvad skete der egentlig? Hvad sagde de?
Fatma abla, vi smutter. Ligesom vi har snakket om.
Husk.
Jeg er i en svær situation.
Gud forbande alle dem, som er skyld i at vi lider sådan her.
Så er det nok.
Det er i orden. Jeg henter lige din mad.
Jeg ligger penge til dig her. Det er for de sidste to måneder.
Jeg vil ikke have det, det du har betalt indtil nu, er nok.
Vær sød at tage det.
Jeg vil gøre rent regelmæssigt, mens du er væk.
Måske vender I tilbage en dag. I vender tilbage, ikke?
- Fatma abla, vi kommer ikke tilbage. - Lad mig hente din mad.
Hej, knægt! Godmorgen, jeg faldt vist i søvn.
Det er fordi vi stod så tidligt op.
Far, hvor hurtigt tror du toget kører? 100 kilometer i timen?
Ikke så meget.
Så det er ikke hurtigere end biler, vel? Men det er stadig hurtigt.
Da jeg vågnede, prøvede jeg at tælle træer, men nåede kun til 80.
Så begyndte vi at køre alt for hurtigt.
- Jeg ville ønske vi havde en pistol. - Hvorfor dog det?
Hvis nu indianerne skulle angribe. De spærrer vejen af.
Når toget så standser, kommer de ind og stjæler alt guldet.
Så behøver vi ikke være bange, når vi nu ikke har noget guld.
Du er slet ikke begejstret.
Tag den her.
Jeg var meget begejstret engang. Jeg kan ikke klare det mere.
- Jeg sagde det; indianere. De røver os! - Bliv her, ikke gå for langt væk.
Cowboy Deniz havde indianerne i sigte.
Det kom bag på indianerne.
De rejste hænderne i vejret og overgav sig.
Der er ingen der tør stille sig op i mod Cowboy Deniz.
Det er bare politiet.
God rejse. ID kontrol.
Hvem er den flotte fyr? Deres søn?
Fortsat god rejse.
Sådan, skal vi gentage endnu engang hvad vi har snakket om?
- Jeg har ikke glemt det! - Så lad mig høre.
Jeg vil ikke stille for mange spørgsmål der, og opføre mig ordentligt.
Jeg vil ikke blive ked af det, hvis folk skændes, for farfar er lidt underlig.
Der er helt overfyldt der. Det er en stor familie.
Det er vores familie, men de har også deres egne problemer.
- Også med hinanden. - Nemlig.
Jeg vil ikke spørge min onkel om hans tilstand...
...fordi min onkel, din bror, er ikke ligesom os.
Han opfatter ting lidt langsomt, men han er en god mand.
Og jeg vil ikke slås med børnene.
Jeg vil ikke kalde min farfar, for farfar, før han kan lide mig.
Måske kan han ikke lide mig straks, det vil jeg ikke blive ked af.
Hvis han kan lide mig senere, så må jeg kalde ham farfar.
Hvorfor skal vi hjem til farfar?
Du spørger for meget.
Du elsker mig ikke mere!
- Hvad? - Ikke noget.
- Far, du sårer mig! - Gør jeg?
Undskyld.
Stop!
Her er ingen. Det kan være de er på marken.
- De kommer nok snart, så. - Tror du det?
Hvordan ved du det? Karl smart!
Hej, helt!
Er du min farfar?
Søn!
Velkommen lille chef. Hvad bringer dig hertil?
Stop med at småsnakke, og før hesten til laden.
Du skulle have informeret os.
Min dreng. Jeg er din farmor.
Hvor gammel er du nu?
Hvor skal du hen?
- Hvor skal du hen?! - Lad ham gå!
Bare lad ham gå! Se om han får lov at komme tilbage!
Far, hvor skal du hen?
Fint, så, denne gang tager jeg med dig.
Jeg sværger, jeg gør, Sadik!
Pak min kuffert.
Du har forladt os én gang, det sker ikke igen.
Jeg lægger mig under dig, og du må træde over mig først.
Sidst sagde jeg ingenting, men denne gang tæver jeg dig.
Du går ingen steder.
Kom ind, kom ind.
Kom med ovenpå.
Kan du lide vores hjem?
Kom så...
Ja, derinde.
Lille Deniz og hans far var inde i en skov, som var forbandet af en heks.
På deres vej, prøvede heksen og hendes monstre at kidnappe Deniz...
...for at smide ham i en brønd.
Deniz indså det, men var slet ikke bange...
...for hans helte-far var med ham.
I må være trætte, værsgod at skifte til noget mere behageligt.
Er I sultne? Vil I have en lur eller noget at spise?
Hvad skal jeg lave? Jeg går ud.
Åh Gud, det er den bedste dag i mit liv!
Velkommen.
Tak. Du må undskylde. Jeg fik slet ikke mulighed for at hilse.
Det er i orden.
Sakine, lad os lave en kyllingesalat. Sadik elsker det.
Vi er nedenunder, skift jeres tøj og kom ned.
Skynd dig, Sakine, lad os få slagtet en af hønsene.
Endelig er mit ønske gået i opfyldelse.
Ikke tag dig af din far.
Han kan hænge lidt med hovedet, men...
Han er en skør mand, det ved du.
- Vi skal nok ordne det, ikke? - Det skal vi nok, mor.
Vi har præcis det samme billede derhjemme. Ikke, far?
Det her er vores hjem nu, Deniz. Prøv at vænne dig til det, ikke?
Hurtigt, luk døren.
- Hold den! - Jeg holder.
Fra afgrød 1 til afgrød 2!
Fra afgrød 1 til afgrød 2, kan du høre mig?
Mor, er det dig? Jeg kan høre dig. Skift.
Min svigerdatter! Går det godt? Er Salim der? Skift.
Han er her, mor. Hvad så? Skift.
Sadik er her. Skift.
Hvad?! Skift.
Tag Salim og børnene, og kom til aftensmad. Skift.
Skal jeg kontakte min tante? Skift.
Jeg skal nok. Skynd jer lidt. Kom herned. Skift.
Jeg vil vædde med at du aldrig har smagt noget som det her.
Kom nu, smag på det. Ikke vent på de andre.
- Spis I bare. - Jeg spiser ikke den kylling.
- Hvorfor ikke? - Fordi du dræbte den.
Det er jo kylling, skat. Selvfølgelig bliver den slagtet og spist.
- Sikke en underlig dreng! - Jeg er ikke underlig.
Mor, hvornår købte I de walkier?
Din far købte dem. De er på mode nu, og man kan tale gratis.
- Kan du lære Deniz at bruge dem? - Selvfølgelig kan jeg det.
- Virker de? - Selvfølgelig.
Lad mig tænde den for dig.
Kom herover.
- Hvem kan I tale med? - Med de andre afgrøder.
Er du politibetjent?
Det kan du tro, jeg er. Vi fanger tyve.
Godaften, far.
Jeg tager til caféen, Nuran.
Jeg er også glad for at se dig, far.
Det her er normalt i starten. Bare tag det stille og roligt.
Vent til det hele kommer på plads. Ellers ved jeg hvad jeg gør.
Hüseyin! Se ham lige! Jeg tæver dig, ikke løb sådan.
Vi er kommet, farfar.
Godaften, far. Går du?
Skynd jer! Hold da op! Holder I et stort møde eller hvad?
- Far, Sadik er kommet. - Ja, den lort er kommet.
Kom nu, Salim. Ikke træd i det. Kan du ikke se hvor vred han er?
Hüseyin! Er han inde i laden? Jeg tager hende. Giv mig din hånd!
Salim, gå hen og se til ham.
For helvede! Hvad?
Skal jeg rive dig i ørene? Sagde jeg ikke du ikke skulle løbe?
Kom så, allesammen.
Mor, hvor er I allesammen?
Er I her allerede? Kom ind, vi er ved at spise.
Mor, Sadik er kommet, Sadik er kommet.
Som om hun ikke ved det.
Min kære bror, min elskede bror!
Kære barn! Er det monsteret?
Kom og kys min hånd, knægt. Jeg er din onkel.
- Nej, hold nu op! - Han har savnet ham, den stakkel.
Salim, du er en voksen mand. Tag dig sammen. Børnene er her, skam dig!
Jeg kan ikke, jeg er så rørt.
undskyld, Sadik. Velkommen begge to.
Jeg er din tante. Kys min hånd.
Jeg hedder Hanife.
Det her er Hüseyin, ligesom din farfar.
Det her er Aysegül. Fik du det?
- I er fætre og kusiner. - Hils på hinanden.
Det her er vores genforening.
Alle mine børn er her. Kun jeres tante der mangler.
Men, hun kan dukke op når som helst.
Det rører mig, mor. Han var en lille dreng, da han tog afsted.
Ikke så lille, bror! Jeg var voksen.
Det er år siden. Det rører mig så meget.
Okay, vi har forstået det, Salim. Vi er alle rørte, men det er ovre nu.
Sådan vil han være tit.
Det må være din tante. Så er vi her allesammen.
Jeg er på vej. Hør hvordan hun banker.
Hun ødelægger døren, skøre pige!
Tester du din styrke på døren, søs?
Er din mugne mand her? Hvis han er, kommer jeg ikke ind.
Hilser bare på Sadik herfra.
Han tog til caféen. Han blev her ikke engang, tænk?
Han smækkede døren i fra den første aften og smuttede.
Du skulle se hvor arrogant han var.
Det undrer mig ikke. Han har ikke mod til at se ham.
- Jeg går ind, hvis du lyver.. - Kom ind, hvorfor skulle jeg lyve?
- Har ikke brug for jeres skænderi. - Okay, jeg kommer ind så.
- Velkommen tante! - Det er jeg nemlig. Kys min hånd.
Nu er vi fuldendt. Alle er her.
Den store tante er den sidste der kommer. Hun er vores særlige gæst i aften.
Kom og mød din tante, Deniz. Ingen andre mangler.
Hej, rart at møde dig.
Åh, se ham lige! Han er så sød.
Hvornår så vi ham sidst? Var han 2 år eller hvad?
Sshh, ikke sådan, lad mig forklare det.
Din far tog dig med til Izmir, et par gange, mens du var baby.
Og vi kom til Istanbul et par gange, for at se dig.
Din farfar ved det ikke. Du må ikke sladre, vel?
Lad som om det er første gang vi alle mødes.
Hvorfor skjuler I det fra farfar? Han kan ikke lide os, vel?
Ikke vær trist, min skat. Den gris kan ikke lide nogen som helst.
Ikke tal så hårdt om ham. Han er trods alt den ældste i familien.
Drengen spurgte. Han burde vide det hele.
Jaja, fint nok.
Okay, min dreng? Du siger ingenting til din farfar.
Jeg skal sladre!
Prøv og se hvad der sker. jeg sømmer dig til muren i dine ører og...
...der vil du hænge for altid.
Gülbeyaz, endnu engang er du sammen med os alle. Sikke en dag.
Jeg sværgede på ikke at komme igen, men det er ligemeget. Sadik er her.
Vi fodrer hundende, så du ikke får skrevet en synd.
Ikke dril mig. Føler du ingen skam i at mobbe mig sådan?
Fortæl os, hvad bringer dig hertil?
Smutter igen hurtigt, eller bliver du her lidt?
Jeg syntes det var på tide at komme tilbage efter så mange år.
Deniz er vokset, og jeg syntes det var på tide I lærte ham at kende.
- Det har du ret i. - Du burde have kommet før.
Det bliver skønt, om Gud vil det. Vi har hele sommeren foran os.
Han er din far, I skal begge to på kompromis.
Det her er latterligt.
Kompromis er ikke en mulighed for Hüseyin.
Han er så stædig. Sadik, du er ligesom en søn for mig.
Hvis du ikke følter dig tilpas her, så kom til mit hus med det samme.
- Det er stort nok... - Du forvirrer ham, Gülbeyaz.
Jeg går lige på toilet.
Lad mig fortælle dig alt, lille dreng. Du burde vide det hele.
Hvad? Han burde kende vores historie.
Din farfar fornærmede mig, for længe siden.
Din farmor og jeg er jo søstre.
Landet blev delt mellem os. Det er arvet af vores far.
Da din farfar blev gift med din farmor...
...tog han 2 rækker træer fra mit land.
Det var min andel, jeg har papir på det.
Du ved godt selv, at vi ikke kunne lade jorden rådne sådan.
Vi sender dig din del af pengene.
Din mand skulle have tænkt på landet, istedet for at...
...bruge tiden i caféen. - Tal ikke efter en død mand.
Lad mig rede din seng med rene lagener.
Har du nogensinde set en gulvseng?
Du vil få en god nattesøvn. Kom så, kom i seng.
Endelig er gæsterne taget hjem, hva'?
Drengen er så træt efter al den snak og larm.
Læg dig til at sove, du må være træt. Jeg fortæller dig en historie i morgen.
Skal vi også blive her i morgen?
- Må jeg tale med dig udenfor, mor? - Vi kan tale senere.
Hvorfor haste det? Sov nu, du er træt, vi kan tale i morgen.
- Vi må tale nu, mor. - Ja, det skal vi nok!
Ikke lad drengen være alene den første nat. Han bliver måske bange.
Gå i seng. Vi taler i morgen. Godnat.
Mor!
Kommer du ikke i seng?
Selvfølgelig, sikke et spørgsmål!
Hvad er der sket? Hvorfor er du ikke i din seng?
Den er så hård og det lugter af sæbe.
Det er jo fordi de er rene.
- Gå tilbage i seng. - Må jeg ikke sove her?
Jeg sover dernede, så.
- Ikke gå, far! - Slip mig!
Du elsker mig ikke mere. Du forlader mig her, ikke?
Jeg smutter i morgen. Jeg tager et tog, og forlader det her sted.
Jeg tager til Fatma-mor. Jeg kan ikke lide at være her.
Ikke græd mere, okay okay.
Du plejer aldrig at sige nej, når jeg har ville sove med dig.
Nu vil du have fred, fordi du ikke elsker mig længere.
Ryg ikke det lort her, det stinker så meget.
Hvorfor er de kommet her? Har han sagt noget til dig?
Det her er hans hjem, det er her han burde være.
Er han en fremmed? Han er din egen søn, Hüseyin.
Du kan ikke kalde dem "de".
Han skulle have opført sig som en søn.
Jeg sendte ham til Istanbul for at læse landbrug.
Han blev en anarkistisk journalist.
Er dét hvad en søn burde gøre?
Hvis du skændes med ham, hvis de smutter på grund af dig.
Jeg sværger, jeg tager med dem til Istanbul. Pas på hvad du siger.
Jeg lader dig ikke knuse ham igen.
- Jeg sværger, jeg går fra dig. - Ikke vær tåbelig.
Tåbelig eller ej, jeg advarer dig. Se, jeg sværger på Koranen.
Vi vidste ikke at han havde været i fængsel.
Vi kendte ikke til vores barnebarn indtil han var et år.
Sikke en fjendtlighed!
Stakkels dreng vokser op uden en mor.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal ryge.
Ryg lort!
Du ser ingenting, du hører ingenting, far!
Du er ikke engang klar over hvad der foregår i verden.
- Du er en slave til din kapital. - Jeg er ikke en slave til noget!
Pas på hvad du siger!
Ja, du er den store Hüseying Agha, ikke? Du har dine egne slaver...
Ikke vær uhøflig! De "slaver" er vores egne folk.
De har alle en forsikring.
Vi har aldrig diskrimineret dem, og ingen af dem har været utaknemmelige som dig.
Det er den "kapital" der har sørget for at du kunne læse i Istanbul, ved du det?
- Jeg vil ikke have dine penge. - Det skal du!
Du skal læse landbrug og overtage gården.
Hvem tror du jeg arbejder og knokler for, hva'?
Deniz' superhelte far var pludselig forsvundet og...
Deniz var helt alene i skoven.
Ville den frygtelige heks fange hans far, og bure ham inde?
Hvad er der, er du ikke faldet i søvn endnu?
Nej, jeg skal tisse.
Så gå ud og gør det.
Hvad var det vi snakkede om tidligere? Du er en stor dreng.
Hvis du er bange, så tis i haven. Bare i et hjørne.
Jeg er ikke bange. Jeg vil ikke tisse i haven.
Det er fordi det ikke er vores hus.
Fint nok.
Helten Deniz bestemte sig for at gå ud i den store have...
...for at bevise sit mod.
Alle nattens dyr arbejdede vist sammen for at skræmme ham.
Men, ingenting kan skræmme et modigt barn.
Gå i seng!
Her er min skat.
Det er min, det hele.
Gjorde du det?
Der er et hemmeligt rum dernede. Ingen må gå derind.
Lad os sove.
Skal vi fange en lille fugl, plukke dens fjer...
...smide den på panden, og stege og spise den!
- Hvor? Fang den så vi kan spise. - Der er en lige dér, ved døren.
- Kom, lad os fange den! - Ja, der er en her!
Hurtigt, det er vores morgenmad. Fang den, Sakine, så vi kan spise.
Farmor! Stop!
Det er vist nok.
- Er din far ikke vågen endnu? - Nej, han sover stadig.
Er han syg eller hvad? Han plejer at stå tidligt op.
Det var en lang dag for ham. Lad ham sove lidt mere.
Kom herhen...
...hvorfor smutter du ikke ned på gårdspladsen mens vi laver morgenmad?
Kom så! Gå ned og se om hestene har fået deres morgenmad.
Lad os gå derned sammen.
Lad os se om nogen af dem ikke har spist, så vi kan vride deres ører.
Løb!
Løb, smut så!
Meget godt, herre. Alle skoene sidder som de skal.
Heste går ikke med sko.
Selvfølgelig, gør de det...
...men du kan ikke se dem. - Hvorfor ikke?
- Hvor er Deniz, mor? - Stille! Kom her.
Du kan ikke se det derfra, kom tættere på og se.
Hvor er de?
Det er stadig ikke tæt nok, kom tættere.
Ser du? Det er dens sko. Hestesko.
- Forstår du nu? - Ja, du havde ret.
Jern sko. Limer I dem bare på?
Limer? Skøre dreng.
- Vi sømmer dem. - Gør det ikke ondt?
Nej, det gør det ikke. Der er ikke kød der, bare negl.
- Hvad hvis I ikke sømmer dem på? - Så gør det først ondt på dem.
Blev du bange?
En rigtig mand bliver da ikke bange for heste?
Nej, det gjorde jeg ikke. Da den vrinskede, blev jeg bare lidt...
Det var vist bare en refleks.
- Har den et navn? - Navn?
Det er bare en hest, intet navn. Du kan navngive den.
- Må den hedde Jolly Jumper. - Godt gået, lille dreng.
Hvordan fandt du på det seje navn?
Det var i en tegneserie. Lucky Luke's hest.
- Kan vi kalde den Jolly Jumper? - Ja da, selvfølgelig.
Kan du lide at læse?
Det kan jeg. Jeg kan også lide heste.
Hvem kan ikke det? Du burde komme her lidt mere ofte, så.
- Tak skal du have, herre. - Herre?
Jeg er din farfar! Ikke en fremmed.
Men sidst jeg kaldte dig farfar, blev du så sur på mig.
Det gør jeg ikke.
Jeg er din farfar. Kald mig det, jeg bliver ikke sur.
Gudskelov.
Far er vred igen.
Hvad sker der? Det ligner at han løber væk fra en brand.
Skal han være sådan, bare fordi hans søn er tilbage?
Jeg har ondt af dem.
Far, hvor skal du hen?
Det er den nye dreng, der har gjort farfar sur.
- Vi vil ikke have dem her. - Skam dig! Sådan siger man ikke.
Årh, fedt. Kom ud allesammen, og skub bilen.
- Hvorfor stoppede den igen? - På grund af farfar.
Da han gik forbi bilen. Hans vrede stoppede den.
Jeg står ikke af, nej! I kan skubbe.
Salim, jeg er træt af den her bil. Du burde skille dig af med den.
Kom nu, søn. Se ham lige, han skubber sig selv.
Hüseyin! Skub, eller jeg vrider dit øre!
Kom nu, skub. Kom her, Hüseyin.
Hanife og de andre er her snart.
Se her, Sadik...
...lad os tage Deniz ud og vise ham rundt.
Senere kan du tage ned i byen, og se dine venner.
- De har spurgt efter dig til Salim. - Ja, vi skal nok tage derned.
Hvad var det du ville snakke med mig om i nat?
Ingenting, mor.
Okay så. Lad mig høre, når du kommer i tanke om det.
Velbekomme, mit barnebarn.
Se hvordan han spiser. Spis dit æg ellers bliver "gat gat" sur.
Gat gat gat, mit æg er varmt.
Dronningen kommer med sin trone.
Velkommen, Hüseyin Agha. Kom ind. Må jeg byde dig på te?
Goddag. Ellers tak!
Hvad er der, Hüseyin Agha? Du ser anderledes ud.
Anderledes?
Du kigger bare rundt som om du skal købe hele butikken.
Hvad snakker du om? Dit fjols.
Fint nok, så. Lad os stå her og vente til næste morgen.
Jeg skal købe nogle små-børns-bøger. Har du tegneserier?
Ja. Hvilken en vil du have?
Bare giv mig en af hver.
Troede ikke dit barnebarn kunne lide at læse tegneserier.
- De er til den anden. - For Aysegül?
Hvad skal hun med de her tegneserier?
Det er til den anden, anden. Hvad rager det dig? Bland dig uden om!
Det er disse bøger jeg vil have, okay? Ikke stil mig alle mulige spørgsmål.
- Hvorfor råber du sådan?! - Bare tag pengene!
Fint!
Pak dem ind! Skal jeg gå med dem som et barn?
- Prøver du på at ydmyge mig? - Fint!
Kan du så sætte dig herned? Hvordan kan du spise sådan der?
Jeg vil ikke svine mit tøj til. Jeg har det fint her.
Jeg forstår ikke hvem hun har det fra.
Min mor plejede at sige "hun er ikke min datter...
...jeg adopterede hende fra rige folk."
Gülbeyaz har gået på pigeskole.
Som en blomst i lort.
Hvis jeg er blomsten, så må du være lorten, Nuran?
Du får mig til at tale grimt foran børnene.
- Tante sagde "lort". - Skam dig!
Din store tante har en skrue løs, mit kære barn.
- Hvor er skruen? - Ikke sæt børnene i mod mig!
Kom så børn, gå hen og saml nogle druer derhenne.
Medmindre jeres farmor synes det er synd.
Hüseyin kan ikke sove om natten, hvis nogen af druerne er taget.
Jeg skal fortælle farfar at du gjorde nar af ham.
Fortæl ham det, jeg er ligeglad. Lad den der er bange for ham, ende som ham.
- Ja, min kære? - Hvorfor betyder dit navn "hvid rose"?
Fordi det blev jeg kaldt.
Drengen er bare forvirret over hvorfor de kalder dig "hvid".
Min mor var mørk i huden.
Hun ville have vi blev lysere, men vi har det fra hende.
Faktisk er vi ikke så mørke. Vi er bare solbrændt.
Ja, som om.
Nuran, jeg tæver hende snart! Jeg advarer dig!
- Stop det, I to. - Skammer I jer ikke?
Mor, vi tager ned i byen, Salim og jeg. Ned til caféen, for at ses med vennerne.
Okay, blev I mætte?
Bliv du her og leg med farmor.
- Vi ses om aftenen, ikke? - Far, vil du ikke købe bøger til mig?
Det kan du tro. Kom, Salim, lad os gå.
Lad os det, dine venner bliver så glade for at se dig igen.
Sikke en slem hoste.
Jeg ville tro du var ved at blive syg, men det er en varm sommerdag.
Jeg er okay.
- Bror. - Ja, min kære.
- Kan du huske dette træ? - Selvfølgelig kan jeg det.
Der var en nat hvor du var så sur på far, at du blev deroppe hele natten.
Jeg kunne ikke klatre derop og hente dig, du klatrede som en abe dengang.
- Bror. - Ja, min kære.
Du er det dejligste menneske jeg har kendt i mit liv, nogensinde.
Du må aldrig ændre dig, okay? Jeg elsker dig så højt.
Ikke sig sådan noget, jeg er så følsom.
- Gudskelov, vi er lykkelige, ikke Sadik? - Det er vi i hvert fald, bror.
Må Gud aldrig ødelægge det.
Da han var i din alder...
...vandede han disse druer. - Med en slange?
Se de her. Med buer i jorden.
Du sprøjter vandet herned i...
...og så løber det rundt til det hele.
Han var bare en lille dreng, han løb rundt omkring. Nu er han voksen.
- Han var i din alder. - I min alder?
Jeg ville ønske jeg kunne se min far da han var i min alder.
Det er jo ikke muligt? Det var dengang.
Jeg ville ønske der var en tidsmaskine. Vi kunne trykke på en knap, og...
...gå tilbage til min fars barndom og se ham, det ville være dejligt, ikke?
Jo da, og vi ville være unge igen, ikke?
Ikke vær fjollet nu. Vil du nu gerne være en ung pige?
Jeg er stadig ung, tal for dig selv!
Du er en gammel dage, men du går stadig i det samme tøj...
...som du gik i for 10 år siden, for at lade som om du er yngre.
Gå I bare, vi skal i caféen. Vi kan mødes der.
- Lad os købe bøger til Deniz. - Vi kan gøre det på vejen hjem.
Vi køber også en avis. Så glemmer vi heller ikke bøgerne...
...og så skal han ikke blive sur på mig. - Børn er så søde, ikke?
- Det er de da. - Jeg kan godt lide mine børn, også dine.
Jeg er hans onkel, det er næsten som at være hans far, ikke?
Jo, bror.
Hav en god dag, Mustafa. Se, Sadik er her.
Velkommen, Sadik. Hvad bringer dig her?
Hej, Mustafa.
Nu forstår jeg. Derfor han sagde "til den anden, anden".
Din far købte bøger til din søn.
Hvordan skulle jeg vide det var til ham, når han bare sagde "bøger".
- Købte min far bøger? - Ja, han gjorde. Du ved, Texas, Tommix.
Mange af dem. Til sit barnebarn.
Far købte bøger til din dreng, hørte du det, Sadik?
Ja. Jamen, fint så. Lad os gå.
Hør, Mustafa. Han talte ligesom os.
Jeg sagde jo, Sadik glemmer aldrig hvor han stammer fra.
Velbekomme, Huseyin Agha. Jeg hørte at Sadik er her. Det glæder mig.
- Hvor så du dem? - Nede i byen.
De sagde de skulle ned i caféen.
Det er rigtigt. Han ville se jer. Det snakkede vi om i morges.
Hvor skal du hen, Hüseyin? Du er ikke færdig med din vandpibe.
Jeg skal ordne nogle ting. Vandpiben var elendig.
Køber du billig tobak eller hvad? Det smager af hø.
- Hvad? - Vent, far.
Jeg hører at du købte bøger til Deniz i dag. Tak skal du have.
- Han ønskede sig nogle. - Det var pænt af dig.
Fint, flyt dig nu. Gå, gør dit arbejde.
- Jeg har sagt mit job op, far. - Så det er derfor du er kommet her.
Kom, lad os tage ned i caféen.
Birgül.
I dag er vist min dag at blive afvist.
Hvorfor siger du det?
Glem det, kom.
Nej, hvor I larmer. Gå hen og leg et andet sted. Giv os lidt fred.
Fedt. Du sagde han ikke ville komme på den her tid i døgnet.
Jeg skulle ikke have troet på dig og have blevet til te.
Hvordan skulle jeg vide det, søs? Det ligner ham ikke at komme hjem nu.
Hvorfor involverer du mig med denne gnavne mand?
Går du bare fordi jeg er her, din skøre pige?
Fortæl din mand, at jeg kun er her for børnenes skyld.
Ellers, så kan djvælen se på "visse mennesker".
- Fint, skal nok sige det. - Åh, Gud.
- Sikke hun bærer nag! - Og det kommer fra dig?
Se på dig selv. Er du den fredeligste mand på jorden?
- Vil du have te, far? - Nej. Hvor er det varmt.
- Hvor er den nye dreng? - Han leger med Hüseyin.
Hvad har du købt?
Bare nogle ting.
Har du nogensinde været derinde? Der er skatte derinde, ikke?
Farfar bliver vred. Lad være med at lege med det.
Hvad foregår der?
Hvis du kommer så tæt på døren igen...
...kommer vi op at toppes, okay? - Toppes?
- Det betyder, jeg vil straffe dig. - Hvad er der derinde?
Der er kæmpe monsterhunde. De kan æde dig.
Jeg har en gave til dig. Se her.
Men den skal først åbnes om aftenen. Det er din straf.
Du skal ikke lege med den her dør, okay?
- Okay. - Godt, kom så med mig.
Hvor er du store dreng, kom ud.
Hold da op en appetit!
Sadik virker lidt stille. Har han problemer eller hvad?
Jeg ved hvad der er galt. Han har sagt sit job op.
Hvornår har I snakket sammen?
Søger en ven.
Vi stødte på hinanden i byen.
Hvorfor er blomsterne i haven visnede, jeg vander dem tit.
Det ved jeg da ikke? Vi har sprøjtet nogle af planterne.
Måske har det ramt blomsterne også. Underligt.
Søger en ven!
Kom herhen, barnebarn.
Jeg håber du kan lide dem.
Farfar har købt bøger til mig.
Du må få dem, hvis du kysser mig.
Kom, lad os læse sammen.
Så fandt du din ven, Deniz. Du spildte vist tiden derhenne.
Bogstaverne er så små i de her.
- Skal jeg læse højt for dig? - Ja, tak.
Det ser lækkert ud, godt arbejde.
Du er lidt stillestående.
Du har ret, en smule.
Er det en storby-til-landsby forvirring?
For det ville jeg ikke tro på, det her er din hjemby.
Hjemby? Hjem? Land?
Jeg har, på det seneste, tænkt meget over hvad de ord betyder.
Jeg har altid troet på at jeg kæmpede for det her land.
Men landet har været fuldstændig ligeglad.
Sådan tror jeg mange mennesker har det for tiden.
Vi drømte altid om at komme væk herfra, husker du det?
Du klarede det, jeg kunne ikke.
Jeg vil spørge dig om noget. Du har i det mindste prøvet det.
Som en der var for bange for at prøve. Synes du jeg er gået glip af meget?
Jeg spørger fordi jeg virkelig er nysgerrig. Ikke andet.
Hvis du fik en chance mere, efter alt hvad du har været igennem...
...ville du blive eller gå? - Jeg ved det ikke.
Jeg tror jeg ville tage mine elskede med, eller hente dem derfra.
Ved du hvad det hårdeste er? At blive fanget i midten.
- Jeg er hverken rejst eller blevet. - Hvad snakker de om?
De er uddannede folk, det er ikke noget vi kan forstå.
Kom så, smarte, skål!
Velbekomme.
Det smager fantastisk.
Du er sent på den. Gå i seng med det samme.
Skal jeg lave dig en kaffe? Tog Salim hjem?
Mor.
Tag Deniz med over til min bror.
Jeg skulle have bedt Salim om at tage jer med hjem.
Hvad snakker du om?
Mor, vær sød at tage Deniz med, og gå, bare for i nat.
Vi skal snakke, far og jeg. Og højst sandsynligt også skændes.
Far, jeg ved godt du hører det her.
Vi må snakke.
Jeg er ikke kommet for at undskylde, for jeg har ikke gjort noget forkert.
Jeg vil ikke engang sige at vi skal tilgive hinanden.
Jeg er på gårdspladsen, tag noget tøj på og kom.
Det her er meget vigtigt.
Vi må snakke sammen.
- Er der noget galt? - Nej. Kan du hjælpe min mor?
Hun er ved traktoren.
Vent her.
Onkel Ibrahim, hvor skal vi hen?
Til onkel Salim. Vi skal sove der i nat.
- Hvorfor? Hvor er min far? - Han er også der.
Vi skal allesammen overnatte der.
Ikke vær bange Deniz. Vi skal bare besøge dem.
Det giver ikke mening, onkel Ibrahim. Jeg tror jeg drømmer lige nu.
Ja, du drømmer, knægt.
Ikke vær bange, Deniz, ikke vær bange!
Deniz var ikke bange for noget.
Farmor og hendes barnebarn var i fjendens territorium...
...sammen med korporal Ibrahim.
De var borgerkrigens superhelte.
Ikke vær bange.
- Godaften, far. - Hvilken aften?
Du ved vist ikke hvad klokken er?
- Det er snart morgen. - Undskyld, det er dårlig timing.
De ting du gør, er altid dårlig timet.
Far, lad os ikke skændes. Det har vi gjort tit førhen. Det har ikke hjulpet.
Intet er ændret, kan du se.
Der er ting vi må snakke om.
Cigarette?
Ikke det mærke, det giver mig hoste.
Du ved ikke hvorfor jeg er her, far.
Der burde faktisk ikke være en grund, jeg burde bare have kommet.
Men sådan blev det nu ikke.
Mit navn er Sadik (loyal), min brors navn er Salim (fejlfri).
Og hvad så? Og mit navn er Hüseyin.
Hvorfor gav du os de navne, far?
Var du så nervøs for os, allerede helt fra da vi blev født?
Ville du styre vores liv så meget? Da jeg så ville gå min egen vej..
Den vej du ville gå..
Vi sendte dig til Istanbul så du kunne læse landbrug, ikke blive anarkist.
Det var det jeg ville sige, far. Du sendte mig for at læse landbrug.
Ingen valgmuligheder. Blive ingeniør, overtage gården...
...blive her og gifte mig med Birgül.
Du valgte min skole, mit liv, og alt andet, far.
Vidste du godt at jeg hadede det, far?
Prøver du at kalde mig egoist?
Du nævnte Birgül.
Da du rejste, er du klar over hvor meget den stakkels pige led?
Hun græd i flere år, og du kalder mig egoist, hold nu op!
Far, du siger "du rejste", men det gjorde jeg ikke. Kunne hverken rejse eller blive.
Jeg vidste ikke hvor mit hjem var.
Fordi du var altid et eller andet sted i mine dybeste tanker.
Vores skænderier og problemerne mellem os.
Ved du hvad det betyder, ikke at have et hjem at komme hjem til, far?
Oven i købet blev alt værre. Min kone døde.
Mine gode venner og kolleger, som jeg prøvede at ændre verden med...
...gav mig dårligt arbejde, og havde ondt af mig.
Ligesom et smide et ben til en hund.
Bare for at rense deres egne sjæle, bare for at komme i bedre lys selv!
Vent, nu skifter jeg emne.
Jeg snakkede om "hjem".
Ved du hvorfor jeg er tilbage, far?
Giv Deniz et værelse.
Lad ham vokse op her, Lad ham få et hjem.
Han har ikke andre steder at gå hen.
Forstår du nu hvordan det er at have et barn? Det er hårdt, ikke?
Du kan ikke tage dig af ham, vel?
- Forstår du nu hvordan det føles? - Det gør jeg, ja.
Men ved du hvordan det føles, ikke at kunne se sit barn vokse op?
Kender du den følelse?
Livet fortsætter...
Der vil blive skrevet nye bøger, men du vil ikke kunne læse dem.
Nye film vil blive lavet, men du vil ikke kunne se dem.
Du vil gerne høre en sang du elskede, men du vil ikke kunne gøre det.
Måske er det nemt nok at vænne sig til de her ting...
Men mens han vokser op, ikke at kunne være ved hans side.
Ikke at kunne se hans første kæreste.
Far...
...mit hjerte er i flammer.
Det må være følelsen af at efterlade noget ufuldstændigt.
På det seneste. Jeg har prøvet at skubbe ham væk når han ville kramme.
Jeg prøvede mit bedste for at han ikke skulle elske mig mere.
Jeg hader mig selv for at skulle blive en smerte i hans liv.
Giv ham et værelse, far.
Lad ham få et hjem, men hvor han også kan rejse til og fra.
Der er så meget jeg gerne ville have fortalt ham. Du kan fortælle ham det.
Fortæl ham at..
Søn! Hvad sker der?
Hvor er I?
Hold ud! Jeg kommer tilbage!
- Kom, søster. - Hvad er der sket? Hvor er Sadik?
- Han er inde på et værelse. - Far snakker med lægen.
Han sagde vi ikke skal trætte ham. Vi kan se ham snart.
Han får noget ilt.
- Hvad er der galt med ham? Hvad sagde de? - Vi ved det ikke, vi må vente og se.
Årh, Salim. Hold så. Lad os gå ud i haven.
Stop så, det betyder ikke nødvendigvis noget slemt. Ikke græd sådan.
- Hvor er børnene? - De er hjemme med Sakine.
Vi sagde ikke noget. Vi sagde bare vi skulle ned i byen og handle.
Hun forstod godt det var alvorligt, men sagde ingenting alligevel.
Lad os gå et andet sted, vi kan ikke rigtig tale her.
Jeg kan ikke vente, sig det nu.
Du forvirrer mig. Lægen sagde så mange ting, jeg skal lige klare hovedet.
- Jeg håber han bliver rask, Hüseyin. - Tak skal du have.
Sadik havde taget sin journal med hjemmefra...
...og gav os den.
Han havde den.. Han havde den i lommen.
Han har jo været i fængsel, engang.
Under militærkuppet, efter Deniz var blevet født.
Han blev åbenbart syg der.
Lægen sagde, at det var pga torturen og fængslets forhold.
Der er væske ophobning i hans lunger.
Det blev bedre i et stykke tid. Men kom tilbage for nogle år siden.
En af hans lunger er allerede beskadiget.
Han blev behandlet for den anden lunge i Istanbul.
Han fik medicin derovre.
Det er sagen.
Lægen sagde, at han ville gøre sit bedste, men...
...der er ikke meget håb.
Han sagde vi skulle forberede os på det værste.
Salim, tag dig sammen, søn!
Hvis du skal være sådan foran børnene.. Tag dig sammen, sikke en skam!
Hvordan, far? Min lillebror dør her, hvad vil du have?
Det er meget sødt af dig at komme, Fatma.
Både drengen og Sadik har begge spurgt efter dig.
Jeg ville gerne have kommet før, men jeg fik ikke tid før nu.
Tag børnene med til landsbyen, hjem til min søster.
- Hvor er du fra, Fatma? - Kayseri.
Noget af min familie er der stadig. Men vi ses aldrig.
Nogle af os er i Istanbul, nogle stadig der.
Sådan er det nu engang.
Kom nu, far. Overhal dem!
- Rolig, ikke skynd på mig. - Du træder på mine tæer.
- Hvorfor slår du! - Stop så! Ellers kører vi galt.
Det er nok. Stop bilen, Salim. Lad os smide børnene ud af bilen.
Vær stille, børn.
Jeg råber snart om hjælp. Jeg skulle have kørt med de andre.
Jeg sveder sådan. Sakine, sikke en bred hofte du har.
- Ryk dig lidt. - Børnene fylder, hvad kan jeg gøre?
Stop bilen, Salim.
Hvorfor stoppede du? Hvad er der, er bilen i stykker igen?
Jeg ved det ikke. I sagde alle jeg skulle stoppe og..
Kom nu, kør. Hvorfor stoppede du?
Hüseyin, Aysegül, hvad er der med jer?
Jeg bad lægerne give dem en sprøjte, hvis de larmede for meget.
De er bange for læger.
Lad os gå udenfor.
Er det for varmt herinde, søn?
Nej, det er fint. Det er køligt om aftenen. Det er rart at sove her.
- Det blæser lidt her. - Sover I også her?
Vi skiftes lidt, hans mor og jeg. Vi får det til at fungere.
- Du ville have dem med hjemmefra. - Tak.
Vil du ikke ligge dem i skuffen der.
Fatma bliver med os, ikke? Vi lader hende ikke gå.
Jeg kan ikke blive længe. Skolerne åbner snart. Jeg har ting at ordne.
Der er stadig tid til skolerne åbner.
Far, skal jeg i skole her?
Ja, Deniz. Er det dårligt?
Nej, det er faktisk bedre. Så kan du blive rask i mellemtiden, ikke?
Der er stadig en måned til skolerne åbner, ikke?
Jo, men du bliver rask, ikke?
Jo, det gør jeg.
Din kone var en smuk kvinde. Må hun hvile i fred.
Årh, en lillebitte Deniz.
Havde du taget det her billede med til Istanbul?
Jeg undrede mig over hvor det var.
Lige da I var kommet hertil, tog vi jo på vingården.
Deniz havde sagt "Jeg ville ønske jeg kunne se min far rende rundt...
...da han var barn. Ville ønske der var en tidsmaskine.
- Så kunne vi trykke på knappen". - Er det rigtigt? Den lille bølle!
- Salim, hent noget vand til mig. - Der er vand her, far. Skal jeg hælde op?
- Jeg vil have det nedenunder. - Det er vand, far. Det er det samme.
Bror, hent det nedenunder.
Du sagde engang noget til mig. Om Deniz.
Du sagde der var ting du ikke kunne sige til Deniz.
Jeg har også ting, jeg ikke kunne sige til dig.
Jeg er ikke så god til at snakke.
Du er min søn...
...mit et og alt.
Jeg kan ikke sige mere.
Jeg forstod det, far. Jeg forstod det rigtig godt.
Du sagde engang, "jeg ville ønske han ikke så mig i den her tilstand".
Bare rolig.
Sønner husker deres fædre præcis som de har lyst til at huske dem...
...ikke, Sadik?
Godmorgen.
Godmorgen, onkel Hüseyin.
Er din mand hjemme?
Nej, han er i Izmir. Vi skal have sprøjtet haven.
- Han er ikke hjemme før i aften, vel? - Det tror jeg.
Jeg har brug for en tjeneste.
Gab helt op, kom så.
Jeg kan spise selv, bror. Giv mig den.
Hvorfor skulle jeg? Så spiser du ikke. Du snyder mig.
Den tykke sygeplejerske brokker sig over dig.
Åben munden.
Du har en gæst.
God bedring.
Kom, gå lidt ud i haven.
Ikke før han er færdig med suppen. Den tykke sygeplejerske er vred.
Kan du huske dengang vi gik i folkeskole og...
...du gik en klasse over mig? Jeg havde lavet rosinkager en dag.
Jeg tog dem med i skole.
Du smagte en af dem, og kunne rigtig godt lide den.
- Du troede ikke jeg havde lavet dem. - Ja?
Jeg har taget dem med. Spis lidt, se om du kan huske smagen.
Jeg har aldrig glemt det.
Har du ikke? Heller ikke mig.
- Du har slet ikke forandret dig. - Det har jeg.
Hvordan skulle jeg ikke?
- Du giftede dig med Mehmet, ikke? - Jo, det gjorde jeg.
Hvordan skulle jeg ikke blive gift?
Vi hørte om din kone. Vi blev meget kede af det.
Men godt gået, Sadik. Vi var stolte af dig.
Du opdragede dit barn alene. Du havde ikke brug for nogen.
Du har to børn, ikke?
Jo, det har jeg.
Det er lækkert. Lavede du dem i en fart før du kom helt herhen?
Nej, jeg havde noget derhjemme. Børnene kan lide dem.
Jeg ville have navngivet et af dem efter dig.
Men jeg var bange for Mehmet ville indse det og blive sur.
Vi kaldte ham Caner, men jeg siger altid Sadik inde i mig selv.
Det synes jeg du skal vide.
Har du tilgivet mig?
Selvfølgelig, Sadik. Hvordan skulle jeg ikke det?
Bilerne kommer. Hvad skal vi gøre?
Måske skulle vi tage børnene væk, hvis nu alle begynder at græde.
De skal nok tage sig sammen nu hvor børnene er her.
Deniz, lad os tage ned i den store gårdsplads.
Så kan vi lave en træhest, ikke?
Hvis jeg havde stået sådan her...
...lige her.
Hvis jeg havde spredt mine arme...
Hvis jeg havde stoppet ham.
Hvis jeg stoppede ham.
Hvis jeg havde sagt at han ikke skulle gå.
15 år siden...
...hvis jeg havde stået sådan her, Nuran, hvis jeg havde stoppet Sadik.
Tag armene ned!
For Guds skyld, tag dig sammen.
Hvis jeg havde krammet ham sådan...
...hvis jeg havde overtalt min søn om ikke at gå.
Lad vær. Du er vores far.
Husk nu, vi har børnebørn, tag dig sammen.
Så ville han have blevet.
Han ville have blevet.
Ville ønske min mund var vokset sammen, den tunge der sagde "gå" var faldet af.
Jeg er skyld i hans død!
- Jeg kunne ikke stoppe ham. - Onkel Hüseyin, vær sød at lade være.
Stå lige her!
Spred armene! Jeg sagde "spred armene"!
Søster, er du skør?
Kom med mig.
Gå!
Løb mod din far. Løb. Bras igennem ham.
Hvis du ikke gør det, bliver din far aldrig rask igen. Løb!
Fang ham! Stop ham!
Far!
Jeg kommer, far. Stå ikke i vejen!
Kan du se? Intet kan stoppe den der har bestemt sig for at forlade.
Åh nej! Salim!
Det er okay. Du løb og det er ovre, kom tilbage!
Han løber mod floden. Han kan falde i og drukne!
Se hvor godt hans uniform sidder!
- Lad mig ordne kraven. - Stå stille!
- Det er så stramt. - Men du bliver så flot.
Fint, de bliver alle så flotte. Lad os putte jeres lommetørlæder...
...i jeres lommer, så folk ikke kalder jer snottede børn.
Det er første skoledags gaver, fra jeres tante, Gülbeyaz.
Altså, for jeres første dag i skole.
Første skoledag eller første dag i skolen.
Jeg mente første dag i skolen. Hvad er det jeg siger? Er forvirret.
Tante Gülbeyaz, farfar gav os penge, men du giver os lommetørklæder.
Jeg er ikke lige så rig, som din farfar, min dreng.
Selvfølgelig er hun ikke det. Hun mente "rig som Krøsus".
Men hun blev vist fovirret igen.
Hvem er Krøsus?
Den skorpion i tantes pung, som hun er bange for at blive stukket af.
Grin ikke, Nuran. Ellers kommer jeg aldrig og besøger dig igen.
- Jeg sværger, jeg kommer aldrig her igen. - Jeg griner ikke af dig, søs, du misforstår.
Kom, stil jer op, vi skal have et billede. Ibrahim, vil du tage det?
Jeg ville ønske vi havde tid til at gøre os i stand så.
- Du ser godt ud, mor, kom så. - Kom herover, søster.
- I kan gøre det, jeg har ikke lyst. - Kom her, tøs. Vær ikke barnlig.
Smil!
- Far, hvem er Krøsus? - Det ved jeg da ikke?
- Sikkert en gammel konge. - Hvordan har barnebarnet det?
Vi skal alle vænne os til det.
Vi prøver vores bedste for at han skal være tilpas.
Han har ikke sagt mere end 4 ord, de sidste 4 uger.
Hvis bare han ville græde, få det ud, det ville måske hjælpe.
Han er ligesom en fugleunge, der er faldet fra reden.
Vi tør slet ikke sige noget.
De siger det er psykisk, at han har lukket sig selv inde fra omverdenen.
Jeg ved ikke hvem jeg skal være mest ked af det over. Ham eller min søn?
Deniz, kom så.
- Søn! - Barnebarn!
Hvad er der, min skat?
Jeg savner min far så meget.
Ikke vær ked af det. Se, vi er her allesammen med dig.
Hüseyin, Aysegül, din store tante.
Vi er alle her.
Du behøver ikke tage i skole i dag.
Det er også første skoledag, I får nok ikke lektier for.
Du får også nye venner i skolen, og de vil allesammen holde af dig.
Se, der er heste her.
Vi kan køre traktor, jeg kan lære dig at køre i den.
Faktisk, så dør folk ikke, vidste du det?
Gud tager dem til sig.
Vi kalder dem "døde", men...
...de venter faktisk på os i himlen.
- Ikke, farfar? - Nemlig.
Så mødes vi alle deroppe en dag.
Din far vil også være der.
Vi vil alle være der.
Så kan vi se ned fra himlen.
Du lyver. Ingen skal flyve.
Selvfølgelig vil vi ikke flyve med vinger. På en anden måde.
Hvorfor skulle vi lyve? Han tror ikke på os.
Vi læste en bog sammen, ikke? Du kaldte det en tegneserie.
Manden fløj, tror du heller ikke på ham? Hvad hed han nu?
Præcis. Din far er blevet Superman.
- Han flyver oppe i himlen. - Jeg vil ikke have han skal flyve.
Han skal være hernede. Han skal være med mig.
Så kom med mig. Jeg skal vise dig din far.
- Farfar. Vi er i det hemmelige rum. - Ja, det er vi. Vent, der er mørkt.
Ser du, Deniz, engang tog en af vores naboer til Tyskland.
Han hed Osman.
Se her.
- En projektor! - Nemlig, der er faktisk en film i.
Lad os se den.
Din farfar bad Osman om at købe en projektor med.
Så optog farfar os alle.
Se, sådan her.
Jeg var en regissør dengang.
Kom så, filmen begynder snart. Har I jeres billetter?
- Har I penge? - Ja.
Vi har mange, du har lige givet os en masse. To billetter, tak.
Betal ham ikke, søn, han snyder dig.
Regissør farfar, tag ikke penge fra os.
Fint nok, så det er på husets regning denne gang.
- Men jeg tager penge fra hende. - Jaja, du er skør!
- Var I ikke smuttet? - Nej, vi blev.
De ville hjem på vej derover.
- Der er en projektor-maskine! - Kom nu, ikke stå ved trapperne.
Lad os alle sidde.
Det er min far!
Det er en stumfilm, og I hysser mig.
Far?
Værsgod, du må få den. Sig det ikke til nogen, okay?
Du kan optage film med den.
- Far. - søn!
Kom du ud af den her?
- Går du i skole? - Ja, så du mig?
- Farmor siger du kan se os. - Ja.
Din uniform klæder dig godt. Du var flot som altid.
- Var du her? - Ja.
Far, drømmer jeg igen?
Det ved jeg ikke, men om du så gør, det er stadig rart, ikke?
Hvorfor er du så ikke Superman?
Fordi du er blevet ældre.
Når man bliver ældre, bliver ens drømme så mindre?
Jeg kommer ikke til at se dig igen, vel?
Du kan se mig, hvis du vil.
Måske ikke lige så troværdigt som lige nu.
Fordi du vil vide at du skaber det hele inde i dine tanker.
Men så kan det være det bliver endnu bedre. Du kan selv bestemme.
Du kan prøve at gøre det virkelighedstro.
- Det betyder at man vokser, ikke? - Ja, flotte. Det betyder man vokser.
- Jeg ville ønske jeg ikke voksede. - Hvorfor dog det?
- Fordi jeg ikke kommer til at se dig igen. - Du vil vokse, du skal vokse.
Når du bliver voksen, vil du ikke se mig. Du vil ikke have brug for mig.
Kom, gå ind i huset. Det kommer til at regne.
Bliver du så våd?
Nej, det gør jeg ikke. Og jeg bliver altid glad, for du har et hjem nu, flotte.
Forlader du mig?
Lad os lege en leg, os to. Tag dit kamera, og optag mig gå.
Der er ingen film i.
Jo, der er. Jeg har puttet det i. Så kom op og optag mig.
Farvel, far.
Deniz lovede sin far en ting, da han tog afsked med ham.
Han ville vokse op og aldrig græde.
Fordi han havde en superhelte far, selvom han ikke flyver ved skyerne.
Deniz lod superhelten gå, for der ventede ham nye eventyr.
Og gode eventyr burde blive fortalt videre til alle.